EN TIMME FÖRE SHOWEN
Blir du nervös inför shower?
Nervös inför shower?
Det är nog inte nervositet.
DEN 7 MARS, 2015
Det är som oro, men inte på ett stressigt sätt.
Det som jag gör mig redo, förberedd.
Det är som om jag tänker på varje ögonblick,
varje steg, varje sekund,
så det är som "Okej, coolt. Nu går vi ut dit och gör vår grej."
En del kvällar är starkare än andra.
Ibland har jag självförtroende och har kul.
Andra kvällar verkar jag ha nåt att bevisa,
visa dem varför jag måste göra det här.
Det gör mig besviken på vissa sätt,
för det känns som om vissa delar av min karriär
ibland överskuggas av de negativa sakerna.
Så det ställer till det i skallen en del.
Nu, hur jag använder min kreativitet är egentligen allt jag vill visa.
För jag är trött på att ge folk något att prata om.
De borde prata om att jag är en jävel på scen
istället för att jag är en jävel i rättssalen.
Förstår du?
Jag försöker bara hålla mig lugn oavsett problem,
alla har sitt att hantera.
Jag går igenom mitt för det mesta.
Jag har ett problem varje dag men jag
försöker bara hålla huvudet kallt.
Jag måste kanalisera en del av den energin.
Om jag är arg, om jag är upprörd över något?
Jag tar ut det på scen.
Jag är här med grabben nu som känner alla på röda mattan.
Och alla vill jobba med honom.
Det har varit en välsignelse. Jag kan inte nog tacka mina fans.
Jag uppskattar allt stöd, de har varit fantastiska.
Och vinnaren är
Chris Brown.
Tack till alla fans. Älskar er av hela mitt hjärta.
Du är 23 år gammal.
Jag nämnde att du gav ut din första musik när du var 16.
Du upptäcktes när du var 13.
Chris Brown gör succé. Helt nya CD:n ute.
F.A.M.E. släpps idag. Den har redan tre hits som legat etta.
Den fjärde klättrar på listorna.
Han har kallats hip-hopens "bad boy".
Chris Brown anklagas för misshandel.
Det påstådda bråket utbröt inne i en Lamborghini som var...
Jag ska säga nåt. Låt mig vara tydlig.
Jag var nedslagen, kände mig nästan sviken
för den här ungen kunde vara den stora stjärnan.
Dömd till fem år villkorligt,
180 dagar samhällstjänst.
Jag förlorade min bästa vän, allt jag kände till förändrades.
CHRIS BROWN PÅ GMA
Brown krossade ett fönster med en stol.
Han är nog ingen morgonperson.
Hur har du förändrats?
Jag har blivit ödmjuk av hela upplevelsen,
från att jag förlorat allt.
Men viktigast, att veta att det jag gjorde var helt fel.
CHRIS BROWN TALAR
Det sägs också att folk gillar när man gör "comeback".
Jag tänker bevisa för mina fans att jag kan.
Jag är från en liten stad, Tappahannock i Virginia.
VÄLKOMMEN TILL TAPPAHANNOCK
När man tittar på mig och min resa, jag var runt 15 när den började.
Det var en bra start för mig som ung att få starta liksom litet utanför.
CHRIS MAMMA
Chris var väldigt, väldigt aktiv redan när han var mycket liten.
Troligen vid ett års ålder
innan han gick.
Han började på dagis, för jag drev ett dagis,
och han var troligen ett av de mest aktiva barnen av allihop.
CHRIS FASTER
Från ungefär två års ålder ville han titta på Michael Jackson-videos och dansa.
Jag menar, han kunde komma till mitt hus och få honom mellan portarna
och faktiskt klättra på dem och göra bakåtvolter.
Han var full av energi hela tiden.
Han gick över till släktingarna,
och då ville ingen att han skulle sova över
för Chris hoppade från säng till säng.
Jag har självklart varit Michael Jackson-fan hela livet.
Han satt framför tv:n, han härmade hans rörelser.
Att kunna se saker på tv, om det så var mina idoler, Michael Jackson,
eller någon annan som jag såg upp till på den tiden,
och kunna försöka sätta mig själv i den världen.
Jag försöker se på det som: "Okej, jag kan göra det där."
Att vara från en liten stad där det inte finns många möjligheter,
men att ha mentaliteten att försöka komma framåt
och bli något större och bättre.
I skolan gillade han uppmärksamhet.
En lugn lantlig uppväxt.
På high school gick det runt 500 ungar,
och i avgångsklassen var det troligen runt 30.
Chris var ett glatt och positivt barn.
Han log alltid.
TRÄNARE MOORE
For alltid omkring. Dansade.
Ibland kunde du höra honom sjunga där borta.
Även på basketplanen,
var han ganska... kreativ, kan man säga.
Och rörde sig alltid och hade annorlunda rörelser än de andra barnen.
Jag brukade gå på alla hans matcher. Han brukade stila mycket.
Han gör sina moves på planen,
och jag säger: "Ska vi spela boll här?"
Han var verkligen konstnärlig. Han älskade att rita.
Mest ritade han projekt.
BILDLÄRARE
Och han var väldigt duktig på att rita, skuggade i detalj
och färgsättningen.
Han förlorade faktiskt tid på grund av rutinerna han gick igenom.
Min mamma var en supporter av min musik från dag ett.
Min pappa, han var också där.
Det var han som lärde mig moonwalk.
Han brukade, liksom, bara göra det på gruset en dag,
jag sa: "Hur gjorde han det?"
Han var ett barn som bara härmade det han såg.
Men han sjöng faktiskt i kyrkokören när han var liten.
Han var bra på allt.
Vare sig han spelade basketboll eller football hade han sin egen stil.
Han kanske inte alltid hade möjligheten att ha det bästa av allt,
för det var tuffa tider.
Men han tog de ärvda kläderna, rev sönder och knöt ihop dem på ett visst sätt,
rättade till dem och gjorde sin egen stil.
Han brukade färga håret rött.
Sedan gick han till skolan och sjöng på basket-eller footballsmatcherna.
Tjejerna flockades omkring honom, så han gillade verkligen det.
Jag hatar att uppträda där det inte finns några tjejer.
Utan tjejer,
tar det livet ur showen, man kan inte...
Mina framgångar, måste jag tacka familjen för.
Jag tror att våra värden som familjemedlemmar,
vare sig det är din mamma, din pappa, kusiner, farbröder, fastrar...
...mormor, morfar, jag tror alla hade
en verklig varm och ödmjuk syn på livet.
Ser du hur, du vet, hon...
Är hon bra på det hon säger?
För hon skrattar så där.
Lyssna, lyssna, lyssna. Titta på henne.
Chris mamma, hon var verkligen stöttande av hans karriär från början.
Hon har alltid trott på honom.
Hon säger: "Du kan sjunga."
Hans pappa jobbade på en mack när en kille kom förbi.
Han sa att han letade efter talanger.
Och hans pappa sa: "Du vet, min son sjunger."
Det var något som jag visste att han var intresserad av,
så jag följde bara strömmen.
Hon mer eller mindre släppte allt, stack till New York för att vara med honom.
Därifrån gjorde de en liten video
och den hamnade i händerna på LA Reid.
LA Reid såg den och föll för honom.
När jag hörde om Chris...
LA Reid är en av mina influenser.
Han sa: "Jag önskar verkligen du kunde prata med Chris.
Säg vad du vill så länge du säger att han ska komma med mig."
Berätta om telefonsamtalet från Usher. Det var litet galet.
Det var spännande för jag hade aldrig pratat med en kändis förr.
- Ja? - Det var första gången han ringde mig.
Han sa: "Läget?" Och jag sa: "Vem är det?"
"Usher." Jag sa: "Är det sant?"
Jag sa till honom att fatta beslut om vart han skulle
baserat på vad som är verkligt, mer än något annat.
Du måste rocka med familj.
Så han sa: "Just det.
Du skriver visst kontrakt med ett annat bolag."
Jag frågade honom: "Vem ska jag välja?"
Han sa: "Se bara till att det blir bäst för dig
vad du än väljer och vilket beslut du än fattar..."
- Ja. - ... "bäst för dig."
Det var vårt första övergripande samtal.
Det började därifrån.
Hans framgång kom på en gång. Det kom allt på en gång.
Han blev upptäckt vid 13 års ålder på en bensinmack där hans pappa jobbar.
Nu är han en platina-säljande artist.
Mina damer och herrar, Chris Brown.
Att kunna manövrera vid 15-års ålder och försöka att...
Att ha haft den framgång jag hade då,
Jag tänkte: "Du det här är galet."
Han skulle springa och kom ut. Jag hörde honom skrika hela vägen ut,
"Mamma! Min sång är på radion!"
Jag skulle säga att de gillar den här sången.
Jag kommer ihåg när jag träffade Chris Brown första gången i Miami.
Han hade precis spelat in Run It!
Så snart som den kom ut från studion, kom den i mina händer.
Sedan gick jag ut på radion och fick den att slå.
Jag hjälpte till att få den att slå. Det var en skiva jag trodde på.
Jag visste att han skulle bli nästa storstjärna när vi träffades.
Jag kommer ihåg den första gången som Chris Brown var med i 106 & Park
jag såg folk i kö hela vägen runt kvarteret.
Jag visste inte.
Jag trodde det var någon slags brandövning eller något liknande som försiggick.
När jag kom närmare såg jag att det var ungar.
Sedan tittade jag och jag såg att de hade sprejfärg på T-shirtarna
och på skyltarna stod det: "Gift dig med mig, Breezy",
"Jag älskar dig, Breezy", "Chris Brown hela livet".
Jag tänkte: "Vad är det som händer?"
Det var kul, men säkert även väldigt stressande,
för han kunde inte bara gå in i en affär och shoppa.
Bara gå och spela basketboll på gymmet som han brukade.
Det var inte detsamma längre.
Han förstod inte, han trodde att han kunde gå
och det skulle vara okej. "Jag är bara vanlige Chris."
Jag sa: "Nej, så är det inte längre."
Att vara 14 eller 15 med ett skivkontrakt,
det är världens bästa känsla,
men det komplicerar tillvaron också.
Det är nog tufft för vem som helst att börja vid 14, 15
för du går ännu i skolan.
Du har inte fått chans till ett normalt liv,
du har blivit stjärna, en del av det är överväldigande.
När större delen av ens familj hanterat fattigdom
och levt under minimilönen i större delen av ditt liv
så var 10000 dollar för mig som "Fasen! Jag är rik!"
Min son ringer mig, jag är på jobbet.
Han säger: "Mamma, det står folk utanför vår dörr."
Spelar in och tar bilder, från paparazzi till folk du kände,
gjorde det bara annorlunda och svårt att ha ett normalt liv.
Jag var mer överväldigad av det, men lät det bara inte forma mig,
inte forma på penga-sättet, det jag ville göra som artist.
Som med alla familjer har du problem och komplikationer.
Ibland spelar avundsjuka och avund en stor roll.
Det är liksom nytt för dem.
Det är inte riktigt något som ens jag självriktigt kunde fatta just då.
Hans mamma och pappa, de hade ett jättebra förhållande.
En dag, antar jag, var de alla hemma tillsammans som en familj
och då föll det samman.
När Chris inte hade någon pappa i huset
fick han växa upp snabbare än vad han normalt hade gjort.
Det var mycket. Det var mer än jag vet att han kan hantera.
Jag säger alltid till Chris att det är Guds balans.
Gud kommer att ge dig fantastiska möjligheter att bli något fantastiskt,
och sen på samma gång kommer han att lägga mörker omkring dig
som kommer att hålla dig balanserad.
Så när man är 14 eller 15, har man förhoppningsvis någon där
som känner igen de mörka bitarna
och säger: "Vi kan göra det, men du måste tänka på det där."
Det var en utmaning i hans uppväxt, tänka på att han var i de vuxnas värld,
och tänka att han kunde göra som vuxna, men ändå inte.
Bara för att det finns där för dig, ska du inte göra det.
Det är inte vad du gör.
Att ha mamma där skapade en balans för mig,
och jag tror att det var en lite svår period för honom
- Du låter väldigt driven. - Absolut.
- Ja. Du bor med din mamma, eller hur? - Ja.
Jag tror han kände att han behövde ta hand om mig.
"Jag ska ta hand om min mamma, för min pappa är inte där.
Jag är mannen i huset."
Eller så kände han att han var mannen i huset.
Det är så han tänkte, och det är faktiskt vad han sa.
Din familj, du förväntar dig att vara din familj.
Så även familjer ändras ibland.
Vid den tiden var det ganska tufft,
för Chris flyttade fram och tillbaka mellan mig och sin pappa.
Det var svårt för hans pappa för jag hade dragit.
Han växte upp så fort.
Han fick inte riktigt ha någon barndom eller tonårsliv som en normal person.
Jag ville att han skulle prata med en psykiatriker,
för att bara förbereda honom för det som skulle hända,
för han växte så snabbt.
Han skulle inte veta hur han skulle hantera det,
så att han kunde tala om det och hur han kände inför det.
Men vi fick honom aldrig till det.
Jag vill vara på toppen,
den högsta punkten där jag är känd som en legend i princip.
För två år sedan var den här artisten bara en unge i high school.
Nu, två år senare, är han en av de största stjärnorna i världen.
Ikväll uppträder han på VMA för allra första gången...
Chris Brown.
DANSA
Jag var backstage och min dansare, han sprang in,
"Du måste se det här. Han är på scen just nu och han är galen."
Jag sa: "Jag kommer."
Från ingenstans hörde jag en ljudvåg från en stereo,
förstår du? Det var bara högt.
Det var lika högt som när jag var på scen.
Så jag sprang ut och han rockade fett.
Då insåg jag: "Åh, gode Gud, han har verkligen talang."
Han är skicklig på ett sätt vi inte har sett på mycket länge.
Han har en gåva,
en gåva som Michael Jackson hade som får dig att klia dig i huvudet
och säga: "Vad gör han mer? För jag har sett de här stegen förut.
Jag har sett de här rörelserna förut, men vad mer gör Chris Brown?"
När jag kom in i spelet var jag, jag skulle inte säga ensam,
men jag sa till mig själv: "De måste få se mig."
Folk sa: "Okej, coolt, men vad vill den här killen?"
eller "Vad kan du göra?"
Jag kommer ihåg Chris första uppträdande vid BET Awards.
Han kom med den där vita jackan.
Jag tror jag var backstage då. Jag skulle presentera strax efter.
Jag kommer bara ihåg att jag hörde mullret.
Så vi gick och tittade på monitorerna.
Vi bara kollade på den här ungen.
Kollade när han bara satte det.
Den här grabben är verkligen speciell.
Men jag insåg inte...
CHEF FÖR URBAN RCA RECORDS
...vilken dansare han var förrän den dagen.
Jag känner mig välsignad som har honom.
Man såg Chris förmåga att sjunga och dansa...
CHEF FÖR BET
...och övertyga en publik.
Den enda jag tänkt på på samma vis är Michael Jackson.
Det är Michael Jackson och det är Chris Brown.
Det är bara fakta.
Precis som Michael Jackson öppnade dörren för Usher,
tror jag att Usher öppnade dörren för Chris.
För vilken afroamerikansk artist som helst,
att lyckas ta sig fram och bli framgångsrik
och ha den riktigt känsliga blandningen av att vara en sångare,
dansare, artist, underhållare?
Det var verkligen tufft.
Han var en trendsättare.
Han anslog tonen.
Det var ett skifte i hur saker och ting lät.
Det var skiftet som hände från grungens street-ljud,
så att rap var bara så hård
till hur hip-hop och R&B och allt det blev till mer dans.
Och mer skoj.
När jag först hörde Chris sound, blev jag definitivt...
Jag kommer bara ihåg att det var ungar som var på gatan
och dansade beat-bop
och, liksom, jag är ingen dansare men jag dansade absolut.
Jag tror vad Chris startade var liksom det där ökade självförtroendet
inte bara hos killar men, tror jag, hos tjejer också,
och jag tror att han respekterade dansvärlden väldigt mycket.
Jag kommer bara ihåg att jag såg den här unga nybakade ungen
och han ville ta över världen på så många sätt.
För det verkar som hela den här grejen bara hände så fort.
- Ja. - Hur verkade det för dig?
Det är bara en välsignelse. Det har gått väldigt fort.
- Ja. - Allt händer så fort.
Jag var glad för hans skull, han var så spänd.
Men efter det, växte han omedelbart upp.
Vi var på turné. Vi åkte hit och dit.
Allt var...
Och han var så spänd och så lycklig i musikbranschen precis då.
- Chris Brown? - Läget?
- Chris Brown? - Ja.
- Hej. - Hej.
Det är Chris Brown.
Du måste ha en varningssignal. Sluta med det.
Du måste göra dang-grejen. Du vet redan hur man gör.
- På Power 106, där hip-hop lever. - Okej.
Jepp.
Låt: Hallå (Ursäkta mig fröken) Musikvideo: 2005
När jag väl fick möjligheten att göra musik på heltid,
och vara kreativ inom dans och visa upp mina talanger,
tror jag att det tog över allt som en helhet, tror jag.
Folk såg det och tog det för vad det var.
De sa: "Vet du vad, den här killen är verkligen begåvad.
Han har nog potential. Han vet nog vad han gör."
Det han kan göra som artist var liksom så lätt
det sättet han uppträdde på.
Jag vet inte om det bara var...
han har passion för det, eller det faktum att han var väl utbildad,
eller bara det att han helt enkelt visste var varje rörelse skulle sitta.
Det var bara perfekt placerat.
Han kunde sin koreografi. Han var väl förberedd.
Men större än att bara att förstå koreografi,
han förstod magin i sång och dans.
Och att precis där är en teknik som inte alla artister förstår.
Det behövs mycket hårt arbete och fokus.
Och som tonåring, att han kunde göra allt det,
jag bara visste att den här killen absolut kommer nå stora framgångar.
Han uppträder med en kul ny låt...
Chris Brown!
Jag tror att han definitivt hjälpte till
att ta R&B och hip-hop
och göra det mer populärt.
Helt säkert göra det mer än pop, och mer radiovänligt och mer Top 40.
Han känner definitivt gatusoundet på pulsen.
Det finns många stora sångare, det finns fantastiska artister där ute,
men inte alla sjunger och dansar och agerar
på samma nivå som Chris Brown gör.
Team Breezy, de tar i. De var galna.
När vi hade en video, röstades den alltid till första plats.
När det var någon slags tävling mellan honom och andra artister,
sjöng han alltid brallorna av de andra.
Jag lägger in 100 % i allt jag gör.
Min musik, vad jag gör som vanlig människa.
Jag vill bara påverka och inspirera världen att bli bättre.
- Visst. - Jag vill bli en bättre musiker.
Energin runt honom, den var surrealistisk.
Han var non-stop.
Varje sång han spelade, hade han en ny idé om.
Han hade en video till den.
Vad jag älskar mest med Chris är hans närvaro.
Hans närvaro är verkligen stark.
Du vet när folk bara är superstjärnor?
Chris är en superstjärna.
Jag är här med nån som känner alla på röda mattan,
och alla vill jobba med honom.
Han har tre nomineringar ikväll. Chris Brown.
- Hur mår du? - Bra. Hur är det med dig? Bra?
Skojar du? Att hänga med er?
- Ett otroligt år för dig. - Jag är välsignad.
Jag kom hit för att tacka alla mina fans.
Jag uppskattar allt stöd, det har varit otroligt.
Och vinnaren är...
Chris Brown.
CHRIS BROWN ÅRETS ARTIST
Jag ska hålla det kort. Jag har nedräkningen på promptern.
Ärligt talat... Jag skulle ha gett den till Coldplay.
Men jag är verkligen...
Jag saknar ord. Jag vill tacka alla mina fans.
Älskar er av hela mitt hjärta.
Tack.
Jag gick från att vara på världens topp,
förstaplatsen och att vara Amerikas älskling
till att vara den som alla hatade.
Åklagarna har åtalat sångaren Chris Brown för två brott
- däribland överfall och förtal... - Brown överföll Rihanna...
Mycket allvarligare och mer våldsamt...
Den grammisnominerade har erlagt borgen.
MISSHANDELSMISSTANKAR
Jag tror jag var runt 15 första gången vi faktiskt möttes.
Jag var med i en show, jag tror det var Z100-showen i New York.
Jag hade hört hennes musik, hennes grejor från radio.
Det var en stor förstaplats-hit.
Jag satt där och tänkte: "Vad coolt.
Jag vill träffa henne."
Hade sett hennes videos, tyckte hon var söt.
Jag såg henne i showen och hon sa: "Hej, hur är läget?"
Jag tänkte att jag aldrig hade hört hennes dialekt förut.
Jag gillade den.
Jag tänkte: "Låt mig prata med henne,
se vad se vad som händer."
Vi bytte nummer och så.
Och av en händelse, skulle vi vara på samma shower.
Hon brukade alltid uppträda
och sedan sätta sig i publiken.
Hon såg min show, så jag var nervös,
jag tänkte: "Gillar hon mig tillräckligt?
Hon tittar verkligen på showen,
så hon måste faktiskt gilla min musik."
Från det så blev vi vänner,
och bara hängde mer, men inget alltför allvarligt
men vi bara förstod varandra bra.
Hur är det med alla dejt-rykten, Chris? Ja? Nej?
Jag vill påstå att vi bara gör vår grej.
Bara har kul.
Jag minns en dag, det var innan vårt uppträdande på VMA,
jag och hon gjorde VMA, när jag vann första gången.
Några månader tidigare, sov jag över hos henne.
Jag tänkte, "Jösses, vad gör vi?"
Hon sa bara: "Vad menar du?"
Jag sa: "Jag är alltid hos dig, vi gillar uppenbarligen varandra.
Vi är ihop." Jag sa: "Vad mer kan jag ge henne?"
Hon sa: "Du är inte seriös. Jag tror inte du vill göra det där."
Jag sa: "Va?"
Hon sa: "Nej. Du är inte redo."
Jag sa: "Jo, det är jag. Det är säkert."
Jag sa: "Jag tror jag älskar dig."
Och hon tittade på mig: "Va?"
"Sa jag ordet?"
Då när vi gjorde VMA, var det mer...
Vi höll vår relation hemlig.
Så vi hade varit ihop kanske i åtta månader.
Så vi bara höll det för oss själva.
Vi ville inte berätta.
Vi sa: "Okej, om de gissar det så gissar de det,
men just nu..." För vi älskar varandra
så jag bryr mig inte om alla andra.
Vi gjorde showen.
Det var som det ögonblicket när du får chansen
att säga: "Okej, ja, de dejtar. De pratar."
Precis då hade hon liksom de största albumen ute, det var helt galet.
Och jag, jag klättrade fortfarande med alla mina album och nya grejor.
När vi fick chansen att göra showen
fick vi båda chansen att visa världen:
"Vi är båda duktiga artister.
Vi kommer båda att lämna spår efter oss i världen."
Det var som en saga.
Att se Rihanna och Chris när de först började dejta,
det var magiskt.
De där två, de var liksom oskiljbara.
Du hör talas om dem när de är i studion.
Du hör när de kommer till en klubb tillsammans.
Och det var bara en energi.
Precis då i våra karriärer, när vi var så unga,
vi var naiva, godtrogna, men också lyckliga,
att bara vilja vara överallt, det finns ingen liknande känsla.
Men med henne, med Ri, var det bara...
den kraft som vi hade i den åldern,
den var farlig.
Vi kunde inte gå nånstans, vi kunde inte ta in på hotell.
Jag har 100000 fans utanför.
Vi kunde inte gå på restaurang och äta.
Som äkta rockstjärnor vid 16, 17 års ålder.
Det är farligt, för du kan göra vad du vill.
Jag tror vi var den perfekta
"och dåligt" -kombinationen.
Det var bra och dåligt tillsammans.
Jag vill säga kanske ett och ett halvt år in i relationen med Rihanna,
var jag helt seriös med den.
Jag var alltid tramsig med allt annat, eftersom jag var ung...
den mognadsgrad jag hade,
vad jag ville göra med min flickvän.
Vet du vad? Jag vill gifta mig med dig.
Men jag vill... innan vi går längre,
vill jag bara kunna vara ärlig och helt mig själv med dig
om allt du någonsin haft frågor eller tvivel om.
Hon kunde fråga mig, när vi först började dejta.
"Har du nånsin strulat med den här tjejen?"
Den här personen, hon jobbade för mig då.
Och jag sa: "Nej. Du vet hur det är."
Jag sopade undan det.
Hon behövde inte veta om vad jag gjorde.
Jag visste inte heller vem hon skulle berätta för om jag sa det,
om du förstår?
Den åttonde månaden, eller kanske kort efter VMA-uppträdandet,
sa jag till henne: "Jag vill gifta mig med dig.
Men det ska vara äkta, jag vill vara ärlig mot dig
och berätta allt för dig.
Så här är det.
Innan vi blev tillsammans,
hade jag sex med den här andra tjejen."
Hon tappade allt förtroende för mig.
Hon hatade mig efter det. Jag försökte allt.
Hon brydde sig inte och hon litade inte på mig efter det.
Därifrån gick det bara utför,
för det blev bråk, verbala bråk.
Fysiska bråk också, från båda håll.
Det är första gången jag säger nåt.
Som jag sa, jag älskar fortfarande Rihanna men det är... jag ska vara ärlig.
Vi bråkade. Hon slog mig och jag henne.
Det var aldrig okej.
Vi kom alltid till den punkten då vi pratade om det:
"Vad i helvete gör vi?
Jag gillar inte när du slår mig."
Om jag går upp på scen med rivsår i ansiktet.
Då måste jag förklara det: "Åh nej, jag ramlade."
Eller om du har ett ärr eller blåmärke, måste du sminka över det.
Jag tänkte: "Jag vill aldrig slå en kvinna."
Ilska eller liknande, du måste gå ifrån situationen.
Aldrig någonsin slå någon.
Det var hans flickvän, liksom.
Jag känner det som han gick igenom, det var som ett test.
Det var inte så mycket situationen.
Jag tror att det bara var ett test i livet.
Jag var som Chris, jag var väldigt framgångsrik som ung.
När du är väldigt framgångsrik, fick jag lära mig att...
"kan inte" borde vara främmande språk för dig.
"Nej" borde också vara det.
Du borde inte kunna förstå språket "nej" och "du kan inte".
Jag kände mig som ett jävla monster.
Tjugoåriga popstjärnan Rihanna är kvinnan som är inblandad
i det påstådda fallet med våld i hemmet.
Jag förlorade min bästa vän. Allt i dig slog om.
Och jag kunde inte kontrollera det, så jag blev tvungen att hantera det.
Och det är svårt för mig att förstå.
För sju år sedan, när jag var runt 17 eller 18,
inträffade Rihanna-incidenten,
mycket av det, de förändrade mitt liv.
Den där kvällen på Clive Davis party
som jag såg till
att personen som jag var involverad med tidigare...
Jag sa: "Hördu, du kan inte komma till de här ställena."
Och personen kommer in.
Kommer fram och frågar hur det är.
Jag vet redan att det är ett problem så jag sa:
"Det är lugnt." Och de fortsatte att gå.
Jag såg på Rihanna och hon grät.
Hon bara gråter mitt i...
Ceremonin skulle börja och hon gråter och jag sa:
"Så. Snälla älskling, gör inte så här.
Inte här inne. Jag visste inte. Jag lovar, svär vid Gud, jag visste inte."
Hon kom över det.
Hon började dricka lite. Vi drack båda lite.
Och vi var lulliga, skrattade, skojade.
Sedan gick vi.
Bara för några timmar sedan såg vi Chris Brown köra iväg,
enligt källor utbröt det påstådda bråket inne i en Lamborghini
som befann sig i Hancock Park.
Som du vet, unga relationer, alla relationer, baseras på förtroende.
Men när jag berättat för henne litade hon inte på mig.
Så jag gav henne alternativet: "Du kan titta på min mobil."
Så jag gav henne mobilen.
Där är ett meddelande där som lyder:
"Du fixar Grammisarna. Gör din grej."
Jag läste inte resten, öppnade det inte.
Hon öppnade det, och resten av det löd:
"Vi syns på Clives party."
Så då trodde hon att jag ljög.
Hon blir arg och kastar mobilen,
"Jag hatar dig." Och så vidare.
Börjar slå mig. Vi satt i en Lamborghini.
Hon slår mig och jag säger:
"Hördu, jag talar sanning. Jag svär vid Gud.
Jag talar sanning. Sluta."
Så då slår hon mig några fler gånger och jag liksom bara...
det går inte från översättning till...
"Sitt ner. Jag talar sanning."
Det går till "Nu ska jag vara elak och ond."
Vi grälar.
Sedan försöker hon sparka mig.
Det var bara som hon var upprörd.
Men då slog jag henne.
Med knuten näve, jag slog henne.
Jag spräckte hennes läpp. När jag såg henne blev jag chockad.
Jag tänkte: "Fan! Hur i helvete slog jag henne?"
Då spottade hon mig bara i ansiktet,
spottade blod i ansiktet på mig...
Det retade upp mig ännu mer.
Det var ett gammaldags bilslagsmål. Vi körde längs gatan.
Så jag sa: "Hördu, är vi höga?"
Vad i helvete? Vad gör vi?
Hon försökte få tag i min mobil, och jag gav henne den inte
för att kasta ut den.
Hon tar tag i mina ballar.
När hon gjorde det, då...
bet jag henne i armen tror jag.
När jag körde, för jag försökte fortfarande köra.
Det är bara som ett ynkligt, dumt bråk,
och jag inser det, "Vad i helvete gör jag?
Gör du verkligen det här i bilen?
Liksom, vad gör vi?"
Så jag körde in vid Hancock Park.
Vi hade kanske mindre än fyra kilometer hem
och jag försöker lösa situationen.
Jag försöker inte bråka mer, jag vill inte...
Jag älskar henne. Vill inte skada min tjej."
Jag körde åt sidan.
Jag sa, "Hördu, jag säger sanningen."
Jag grät, och hon med.
Jag sa: "Jag talar sanning. Jag gjorde inte det.
Jag visste för helvete inte att hon skulle komma.
Jag visste inte. Jag lovar."
Hon trodde mig bara inte.
Hon sa: "Jag vet att du ljuger för mig."
Hon tar bilnycklarna.
Jag har parkerat, hon tar ur nycklarna
och kastar... låtsas kasta ut dem.
Jag sa: "Vad gör du?" Och jag kliver ur bilen.
Jag klev ur och letade efter nycklarna i nåns trädgård,
och hon skriker ut genom sin dörr: "Hjälp, han försöker döda mig."
Jag sa: "Sluta. Vi kommer få problem."
Så jag letar efter nycklarna, hon sitter på nycklarna.
Jag sa: "Jag kan inte leka mer med dig."
Jag tar mina väskor ur bilen.
Hon tar mina skivor.
Det här var när jag spelade in på CD
Du kunde inte lägga det på mobilen i studion.
Så hon tog min musik.
Och hon bara repade dem,
jag såg hur hon repade dem med nycklarna.
Jag tänkte dra till mig väskan.
Jag sa: "Du har nycklarna.
Du kan köra hem."
Nu hade hon spräckt läpp
och ett märke då jag knuffat henne mot fönstret.
Ofta är det så,
när jag ser tillbaka på hennes foto tänker jag:
"Vet du, det där är inte jag.
Det där är inte jag."
Jag hatar det än idag.
Det kommer jaga mig för alltid.
Jag var den som var mest sårad.
Ingen kände vad jag kände.
Det händer. Det hände mig.
Och det hände mig inför hela världen.
Det var genant, det var förödmjukande, det var sårande.
Du vet, det är inte lätt.
Chris Brown anklagas för överfall.
Du är en bra dansare och sångare,
du är populär i hela världen.
Säger du nånsin till dig själv: "Jag ställde till det"?
Jag minns när han ringde mig,
vi var i LA när incidenten skedde.
Han sa: "Mamma, snälla kom. Jag har precis gjort något riktigt illa."
Jag sa: "Herregud, vad är det?"
Det var Grammis... Clive Davis party.
SENASTE NYTT
Vi hade lämnat honom och Rihanna vid bordet.
Jag liksom... mitt hjärta bara sjönk,
men jag anade inte vad han skulle säga.
När jag kommer till hotellet ligger han på sängen och bara gråter.
Han gömde sig förstås.
Han skrek: "Mamma."
Han berättade vad han gjort.
Jag sa: "Åh."
Det var den värsta dagen i mitt liv, och troligen i hans.
För jag bara såg att han var helt nedbruten.
Det finns vissa tillfällen,
i varje artists karriär när de säger: "Vad i helvete tänkte jag på?"
Han låg i sängen, han grät.
Han var förtvivlad över vad som hänt.
Men hans största bekymmer var: "Hur mår hon och var hon okej?"
Naturligtvis, lagen hade sin gång och han blev arresterad,
eller... han överlämnade sig själv.
Så han var bara förtvivlad.
Att se honom i det skicket var det värsta nånsin.
Och jag kände det som jag skulle förlora mitt barn.
Jag hatade mig själv, så jag tänkte på självmord och allt annat.
Så det här är som "Jävlar!"
Men först sa jag, jag bara tar allting,
liksom, konsekvenserna för mina handlingar måste hanteras.
Jag överlämnade mig själv nästa dag.
När jag träffade honom var han 18.
Den manliga hjärnan skapar inte helt en impulskontroll förrän du är 25.
ADVOKAT
För sex år sedan fick jag ett samtal från en kompis i New York,
som sa... det var morgonen för Grammis-utdelningen,
det var en söndag, klockan var ungefär 06:30.
Min kompis säger: "Det är en kille. Det finns en arresteringsorder på honom.
LAPD letar efter honom. Hans namn är Chris Brown,
och målsäganden heter Rihanna."
Han ringde mig.
Det var kanske en, två timmar efter att det hänt.
Och han var rädd
liksom, chockad, som han inte kunde tro vad som hände.
Jag kunde inte tro det.
Men han var rädd.
Jag hade gått igenom mycket i livet
men det var det mest förtvivlade som jag nånsin behövt uppleva,
att se smärtan i hans ansikte
och inte veta vad som skulle hända med honom.
Jag ser på det här, och det är verkligen som...
TÄTT INPÅ MED CHRIS BROWN
...hur kunde jag bli sån?
Ja, ursprungligen gällde fallet överfall med dödligt vapen,
kriminella hot, de olika slags anklagelser som de som involverar brott med streck,
de allvarliga brotten.
Han ville omedelbart ta ansvar.
Han ville förklara sig skyldig.
Jag förklarar mig skyldig. Jag diskuterade inte.
Jag sa inte: "Hördu, låt mig bestrida det här fallet och ta det till domstol."
Och bara säga: "Hördu, hon slog mig tillbaka."
Det är inte alls vad jag hade i huvudet, och inte vad jag har nu heller.
Jag älskade henne och jag ville skydda henne för jag gjorde för mycket mot henne,
jag gjorde vad jag gjorde, så det var fel.
Förklara kort vad han förklarar sig skyldig till.
Överfall, i grunden är det vad det är. Ett allvarligt brott.
Den svåraste att säga det till
eller prata om det med också, skulle vara
...jag skulle säga min far.
Min riktiga far.
Jag vill inte göra min far besviken,
för han fanns faktiskt där för mig.
För min mamma, det var lite närmare hjärtat
för jag har sett min mamma hantera det där,
du vet, på nära håll.
Inte från min far.
Min biologiska far, Clinton Maurice Brown är en bra man.
Men hennes pojkvän då,
min mors pojkvän,
han var ett monster, ett djur, rent hat, elak.
Jag har aldrig hatat nån så mycket.
Kunde jag döda honom, skulle jag det.
Så i lägenheten med min mamma en dag,
sa jag: "Hördu, mamma...
Jag vet att du säger till mig att inte göra galna saker,
och hänga med de där svarta och göra det jag gör",
jag sa "Men när jag blir 15, kommer jag att döda honom.
Jag skojar inte, jag skämtar inte. Jag menar allvar.
Jag tar livet av honom."
Så det är det slags hat som den killen tar fram i mig,
och fruktan, och såna grejor. Så jag är livrädd för den mannen.
Jag var hemma. Han sköt skallen av sig när jag var sex.
Men han dog inte, han sköt sig själv i huvudet och han blev blind och så.
Jag var sex år gammal och jag sa,
"Vad i helvete?" Hur hanterar ett barn sånt?
Och sen, när han nu är handikappad,
frustrerar det honom ännu mer, så han är deprimerad.
Men han tar ut det på sin tjej, och hans tjej råkar vara min mamma.
Det är vad jag måste hantera.
Jag fick höra min mamma bli slagen varje kväll.
Jag fick kissa på mig, jag var rädd,
rädd för att ens gå upp, för jag inte vill se det.
Förstår du?
Så ingen känner sina rädslor innan de måste hantera dem.
Sedan utvecklar det sig ibland till ett inlärt beteende.
Så, att jag varit tvungen att se min mamma titta på mig i det ljuset,
liksom...
Jag bara såg honom.
Det är den jag såg. Jag såg honom.
Jag såg inte Chris. Jag såg bara den jäveln.
Det var det som plågade mig.
Det var det som dödade min själ,
för att jag var det enda som jag ville bort ifrån.
Ibland försöker du springa iväg
från det enda som du inte vill bli till, och du blir till det.
Den enda person jag hatar just nu är honom.
Det enda Chris Brown är skyldig till... ett brott.
Vi vet inte allt som hände än.
Det är är ett svårt fall.
Han har stora problem.
Vi kommer inte att tolerera våld i hemmet som något normalt.
Jag tycker att vi borde ta det här och driva det vidare.
Jag säger inte att han borde få fängelse.
Vi säger att han borde få behandling.
Det var väldigt förvirrande att vara där
även om jag var så arg som jag var, arg och sårad,
och bedragen
...kände jag det bara som
han gjorde det för att han behövde hjälp.
Etiketten eller namnet "kvinnomisshandlare"...
är något jag alltid säger till någon. Fattar du vad jag menar?
Det skrämmer mig, för jag skulle döma någon utifrån det.
Så när folk säger det, blir jag inte arg på dem.
Jag är mer arg på mig själv, för jag känner att jag verkligen är det.
Att ha den typen av framgång som musik för med sig,
då tittar folk verkligen på dig, och ser upp till dig för inspiration,
för hopp, för liv, för allt det.
Och den pressen kan ibland vara så intensiv.
Du är en rockstjärna, du lever i en värld
där de vill ha varje del av dig, för de behöver sälja storyn.
FALLET RIHANNA/CHRIS BROWN
Han mår dåligt över det hela
och ska träffa sin pastor och förhoppningsvis bli en bättre människa.
Han ska ha gått kurser för att hantera sin ilska.
Förutom incidenten, är det som en dominoeffekt.
Det får andra saker att ske.
Det tar fram raseri och ilska.
Vi förstår varför vi är arga,
för vi tror att folk tänker på oss på ett visst sätt.
Jag ska vara ärlig.
Jag var besviken, jag kände mig sviken,
för jag sa: "Den här grabben kan bli superstjärna."
Och han sa: "Hur kan jag bli bäst när folk pratar om mig?"
Och det är det som livet handlar om,
att komma över känslomässiga dilemman,
motgångar, att bli starkare i livet.
Om du inte upplever någon sorts känslomässig konflikt,
med dig själv eller med någon annan,
i slutändan faller du bara samman.
CHRIS BROWN BRYTER TYSTNADEN
Dömd till fem år villkorligt, som du sa,
180 dagar av vad domare Schnegg kallar samhällstjänst.
Och han måste gå igenom ett program mot våld i hemmet under ett år.
Chris om att han attackerade Rihanna: "Det är inte sån jag är som person"
Första gången jag gick in i domstolen, var jag supernervös.
Jag hade inte ens gjort jurytjänst, så jag tänkte,
"Vad kommer hända? Jag är inte van vid den här miljön."
Den här killen som fått allt han velat ha sen han var 16.
Men när du en gång går in i domstolen, förlorar du all kontroll.
De ville sätta mig i fängelse.
Det var många grupper för kvinnliga rättigheter som de kallade in,
de krävde att jag skulle sitta inne.
Jag var vettskrämd.
Jag var bara 17 då, skulle fylla 18.
Jag tänkte: "Jösses, jag kommer åka i fängelse.
Är livslyckan slut?
Jag hade just rett ut min situation i Virginia,
och gjort något av mitt liv och jag dras rakt tillbaka?"
Liksom, det är vad jag kände.
CHRIS BROWNS GRIPANDE
Det här är när processen börjar.
Vissa hade spekulerat i
om det här skulle vara slutet på Chris Browns karriär.
Hans drivenhet, hans entusiasm, hans förväntan på allt var borta.
Det är svårt att gå från den beundran från världen
till, plötsligt, världens fördömande,
och att balansera det,
och förstå hur man ska ta sig igenom det.
Det är inte enkelt.
Att ha en villkorlig dom är det svåraste som finns.
Jag vet att det var en tuff tid. Varje liten sak kunde vara ett brott.
Jag gick in i en djup depression, som jag sa, i ungefär tre månader.
Stannade inne på rummet, gick inte ut. De kom med min mat till dörren.
Mina vänner sa: "Kom igen, mannen. Vad händer?"
Jag bara sov och låg i sängen hela dagen.
Några av de största artisterna i världen har fallit från det,
och kan falla in i missbruk som mörkar deras omdömesförmåga,
påverkar deras förmåga att hitta en väg ut.
Jag sov inte, jag åt knappt. Jag bara blev hög.
Jag brukade ta ångestdämpande och dricka några drinkar och känna mig bra.
Jag blev en zombie resten av dagen.
Jag minns att jag var på inspelning av en video och somnade, skällde ut folk,
utan att veta var jag var.
Sen vaknade jag nästa dag: "Du, vi måste filma videon."
Folk sa: "Du, vi filmade igår."
"Jösses!" Då förstod jag att det var illa.
Jag sa: "Jag säger inget som ingen sagt till mig,
säger inget som inte Quincy Jones sa till mig,
eller Oprah Winfrey inte sa till mig, råder dig bara att ta dig ut."
Liksom, gör din grej, ha kul, men kom alltid ihåg
att om folk som finns runt dig inte har samma risk som dig,
så är det troligen inte... det är troligen inte lugnt.
Ju mer strålkastare vi får, desto mer måste vi dölja våra demoner.
Det är ett slags avskräckande för att se vilka vi verkligen är.
Ljuset. Ljuset är en demon.
Det förblindar dig så att du inte ser honom.
Elefanten i rummet är beviset
på att det har varit några väldigt omvälvande saker
som Chris upplevt i sin karriär, eller hur?
Jag skulle kunna prata om det. Alla har skit att hantera,
men inte alla måste hantera det inför världens ögon.
En dag började jag bara tänka på det.
"Om alla hatar mig, så vill jag att de hatar mig för de inte kan slå mig."
Nästa vecka åkte jag till studion.
Jag sa: "Jag bryr mig inte även om jag inte kan skriva
om de inte gillar mina sånger, jag ska bara säga vad jag känner.
Låt mig bara prata om vad jag gör.
Sedan hade du sånger som Deuces som kom ut.
Inget skitsnack.
Även genom det försökte jag få tillbaka Rihanna.
Jag försökte ringa och försökte, liksom, "Hördu, vad händer?"
En gång sa hon: "Jag har pojkvän. Sluta ringa."
Jag tänkte: "Stopp nu!"
Så jag sa: "Vet du vad? Det är lugnt. Låt mig bara vara jag då."
Jag gav ut alla mina skivor.
Även om smärtan förstörde det, det var en av mina lägsta stunder.
Det är som, ryggen mot väggen.
Ingen tror att jag kommer ifrån statusen som underdog.
Du vet, jag fick en Grammy från de där skivorna.
Jag vet inte, jag är nervös. Vet inte vad jag ska säga.
Team Breezy, allt är för dig.
Alla mina fans hemma, jag älskar er.
Vi fick en.
Tack.
Ungefär då kunde jag träffa någon annan.
Jag träffade Karrueche.
Hon fick mig liksom genom den perioden.
Jag sa: "Vet du vad? Jag är helt okej med att inte dyka upp så mycket.
Du vet, och jag gjorde... jag gjorde fortfarande det.
Jag gör det för att jag inte visste hur jag skulle klara
att hantera att vara kär i henne och Rihanna på samma gång.
Vad skulle den Chris Brown som sitter bredvid mig just nu
säga till Chris Brown för ett år sedan?
Fatta några kloka beslut, brorsan.
Jag skulle definitivt se på mig själv för ett år sedan och säga: "Hördu..."
Jag skulle verkligen säga... "Ta det inte för givet.
Ta inte något för givet
och tro inte att du är oslagbar.
För det är du inte
Han måste fatta det beslutet för att välja vem han är.
Vi måste se i spegeln ibland i livet
och besluta: "Gillar vi den vi ser?"
Ibland gillar inte jag den jag tittar på.
Men jag gillar honom mer än tidigare.
Just då försökte jag dölja mina verkliga känslor.
Mitt liv gick bara sakta utför på grund av min rädsla.
Förstår du?
Och mina osäkerheter på att inte vara... att jag inte kunde vara en man.
Så det är 2010, vi bestämde att vi skulle låta
...Chris Brown som gör året efter
...årets födelsedagshyllning till Jackson.
Men det är en hyllning...
Bror till Michael Jackson
...ett uppträdande kvar att se.
Publiken visste precis vem det var.
Sedan ökade det här mumlandet
och belysningen släcktes ner.
Och...
Chris gick upp på scen.
Det var så overkligt. Jag var värd för BET.
Det, för alla, var bara det ögonblicket.
Chris gick igenom något,
och så därför blev han riktigt sårad av det.
Det var mycket som hände.
Först gav vi Michael Jackson
en riktig hyllning och ett vidarelämnande av facklan, kan man kalla det.
Sedan lade han hela själen i det.
Chris Brown var där för att bevisa något den kvällen,
att han hörde till på den här planeten, att han hörde hemma på scen.
Vad du än tycker om Chris Brown,
när han börjar dansa och sjunga, har han det där ljuset.
Han har den där elden, den där åskviggen i hans karriär.
Jag tror att många vaknade till då.
Du kan bara göra så mycket. Du kan bara ge så mycket.
Ibland måste du kliva tillbaka lite och bara varva ner.
Alla är mänskliga och alla gör misstag.
Och om Gud kan ge oss nåd, varför kan vi inte visa varandra nåd?
Du kanske hört om Chris Browns uppträdande här
på GMA på tisdagen.
Han och jag hade en kort intervju.
Sedan uppträdde han med en singel från sitt nya hit-album.
Det var vad som hände efter uppträdandet som tyvärr hamnade i rubrikerna.
Chris Brown blev väldigt arg backstage här i vår studio.
Att prata om sitt förflutna var tydligen känsligt,
och hans beteende har nu fått alla att prata.
Incidenten på Good Morning America.
Hördu.
Chris Brown på höjden. Helt ny CD ute.
F.A.M.E., det är ute nu.
Det har redan tre listettor, och en fjärde klättrar på listorna.
Albumet är nummer ett på iTunes idag.
Det är ett skri från senast vi två satt ner tillsammans
bara månader sen han erkänt överfall.
Han tog på sig ansvaret för att ha slagit sin dåvarande tjej, Rihanna,
och har tillbringat de senaste två åren med att återuppbygga sitt liv.
Chris Brown, hur mår du?
Ganska bra. Allt är bra, ja.
Den morgonen, jag kommer ihåg att mitt album kom ut den dagen.
Det skulle varit en stor media-grej för
det gick bra för alla låtarna.
Deuces, Look At Me Now,
alla stora inspelningar sändes tre gånger.
Det finns så många skivor som liksom höjde och genomlyste livet
istället för det negativa som fanns i mitt liv.
Den morgonen minns jag.
Jag gör alltid det här som förberedelse inför intervjuer, jag sa:
"De här villkoren gäller för intervjun.
Du får inte fråga om det här eller det här.
Vi vill att du skriver på, bara så att vi kan stämma dig om du frågar det."
Tack för att du är här för bara nyligen...
Det handlar om musiken. Dina fans är här.
Men du har varit väldigt bra på att prata
- med mig lite om det här för... - Ja.
...vi har gått igenom det och pratat om det när jag kom till ditt hem.
Vad som händer nu är att det senaste besöksförbudet för dig
som Rihanna fick utfärdat har lättats på.
Jag dansade alltid runt ämnet. Jag kommer alltid dansa runt det.
Jag kunde inte hantera det själv.
Det fanns en stor osäkerhet hos mig.
Har ni setts? Varit nära varandra?
Jag menar...
egentligen inte.
Den situationen är överstökad för mig.
Jag tror att jag kommit över det. Idag är släpps det nya albumet.
Det fokuserar jag på, och uppmanar alla att köpa det.
Det var så intensivt för mig.
Jag kände det som ett slag i ansiktet.
"Du vill att jag ska vara den här personen på tv.
Du vill att jag ska vara sån. Att jag ännu ska vara monstret."
F.A.M.E.
- F-A-M-E... - Ja.
Vad står det för?
F.A.M.E., "Förlåta Alla Mina Fiender,"
och definitivt "Fans Är Mitt Allt."
Att liksom kunna gå igenom allt jag gick igenom
och visa mina fans att jag älskar dem.
Det är vad det är. Fans är mitt allt.
Du kan se att jag blir upprörd,
du kan se... du kan se att jag inombords blir frustrerad
När du säger förlåta dina fiender, vem anser du vara fiende?
Bara vem som helst, nejsägare, hatare, vad som än är fallet kanske.
Att vara positiv och gå framåt, det är vad jag står för nu,
det jag kommer göra.
Jag liksom, knöt mina händer
...och behöll lugnet.
Ja, men du kan förstå hur en del människor...
Det var väldigt allvarligt, vad du gick igenom?
Det tog kål på mig,
för hon beskrev det monster som jag tyckte jag var.
Har du kunnat...
Har du kunnat lämna det...
Jag har fokuserat på det här albumet.
Jag tror att det här albumet är vad jag vill att folk hör om och gillar,
så definitivt "det här albumet" är vad jag vill att de pratar om,
inte de grejorna som hände för två år sedan.
Jag förstår det.
Så jag exploderade. Det är som en omedveten
impulsiv... demon.
Jag gick bara av scen.
När jag gick av scen in i rummet bakom, bröt jag samman.
Jag tog av mig tröjan, liksom, jag grät mitt på golvet,
jag var liksom arg och slog i väggen,
så arg.
Jag kommer ihåg en av säkerhetsvakterna som jobbade där sprang upp och sa:
"Brorsan, om du kommer hit, kommer det att gå illa för dig."
Den krossade rutan, som Chris påstås ha förstört
efter att han rusat av GMA-scenen.
Och de säger att jag kastade stolen genom rutan.
Jag slog rutan.
Genom min ilska visste jag inte hur hårt jag slog i fönstret,
och att det faktiskt splittrades.
Jag tänkte: "Helvete!"
Jag kommer bara ihåg att jag lämnade byggnaden,
"Jag måste sticka innan jag gör något annat."
Jag kommer bara ihåg att jag sprang ut.
De hade bilder på mig utan tröja mitt i gatan.
Liksom... jag var galen. Det är liksom ett sjukt beteende.
Jag tror Chris måste gå till botten vid något tillfälle i sin karriär.
Åtminstone är han körd på så sätt.
När du är Chris Brown och så stor
då vet du att den största kameran är på dig vid varje tillfälle.
CHRIS BROWN BLIR ARG PÅ VAKT FÖR TIO DOLLAR
- Jävla hund, bara ge mig nyckeln. - Kom.
Vi förstör stället.
Den är här.
Bråkade med sångaren Frank Ocean, enligt uppgift om en parkeringsruta...
MORGONNYHETER - CHRIS BROWN GRIPEN
Enligt rapporter...
Chris Brown & Drakes blodiga bråk?
...hängde både Chris och Drake i VIP-sektionen ena minuten,
och i nästa flög nävar och flaskor,
och lämnade klubben sönderslagen och flera människor skadade.
Jag tror definitivt att det är extremt viktigt
att gå ifrån situationen innan ilskan får övertaget på dig,
för allt efter det är en konsekvens.
Du måste fokusera på valen du gör.
Jag, jag var en sorts "åt-helvete" -kille.
Jag gav fan i det så jag sa "Åt helvete. Jag bryr mig inte."
Helvete också.
Den mentaliteten räcker inte så långt.
Sen buras du in.
Chris Brown är i ett fängelse i Washington DC idag,
anklagad för att ha överfallit en man tidigt på morgonen utanför hotellet.
CHRIS BROWN GRIPEN, SATT I FÄNGELSE ÖVER NATTEN
Det är en allvarlig anklagelse.
Och Brown har redan ett villkorligt straff för ett fall med våld i hemmet.
Karrueche dumpade mig,
och jag visste inte hur jag skulle hantera det då.
Jag var bara arg.
Så då när jag kom till DC, det var då jag såg fallet.
Jag bröt näsan på en av killarna.
Chris Brown i fängelse idag
och han kan stå inför ett fängelsestraff efter den senaste incidenten,
hans tredje slagsmål i år.
Offret säger i polisens incidentrapport
han försökte komma med på ett foto med Brown,
och rapparen säger: "jag gillar inte den där bögen.
Jag känner för boxning."
Sedan slog Brown Parker i ansiktet.
Det fick mig att checka in mig själv på rehab.
Du vet, jag checkar in mig själv på rehab för ilskehantering.
Förhoppningsvis kommer rehab att bli en nystart för sångaren.
Han verkar antyda det i sin senaste tweet.
"För att gå dit du aldrig har gått måste du vara villig att gå
dit du aldrig varit."
Jag försöker lära mig hur jag fungerar,
vad som gör mig aggressiv.
Varför måste jag vara så impulsiv? Varför är jag så här?
Jag tror att eftersom det var hans tredje brott,
kommer domaren troligen att döma honom hårt.
Alla har något tumultartat som händer i deras karriär.
Hur du kommer tillbaka från det
är det som gör dig till den du är.
Om du inte hade något att gå igenom,
hade det inte varit värt det när du kommit dit.
Chris Brown har checkat in på rehab.
Sångarens representant sa på tisdagskväll att han valt att lägga in sig.
Hans mål är att få fokus och insikt i sitt förflutna och senaste beteende,
för att göra det möjligt för honom att fortsätta sitt liv och sin karriär
utifrån en mer hälsosam startpunkt.
På den tiden var jag tvungen att göra samhällstjänst
och gå på rehab.
Rehab hjälpte mig till en del.
Inte för att prata illa om någon där, men
jag tror att på grund av min livsstil och vem jag var,
var det många som var avundsjuka, även personal, folk som jobbade där.
Chris kastades ut idag för brott mot interna regler.
Källor säger att Chris hade en olämplig, det är vad man säger oss,
relation med en anställd där.
Så jag får ett samtal till kontoret. "Nån vill tala med dig."
Jag gick till kontoret, jag säger: "Okej, coolt."
Sju poliser kom ut med dragna vapen,
"Lägg dig ner på marken!"
Vad i helvete hade jag gjort?
Så kvinnan, antar jag,
hon ljög och sa att jag pratade om att knivhota
och om vapen och att jag gillade att göra folk illa för skojs skull och så.
Om du tittar på någon av rapporterna för hela tiden jag var där,
har det aldrig varit någon incident när jag säger något liknande.
Varför skulle jag ens lättsamt skämta om det?
Jag kan se att någon ville sätta dit mig,
så ringer de till min övervakare och säger: "Vi slängde ut honom från rehab."
Då säger domaren: "Ta hit honom."
Statsfängelset, här kommer jag.
FÖRSVARSADVOKAT
Det finns nog inget tvivel om att Chris Brown är oskyldig.
Vi vill att han förklaras "icke skyldig".
Han har varit här i 90 dagar. Han gjorde enorma framsteg.
Du vet, har du en dålig dag? Jag har dåliga dagar ibland.
Säger du saker som du vill ta tillbaka?
Det gör i alla fall jag.
Jag vet inte om att sitta hos terapeuten
och du talar om dina tankar,
och du säger en mening innebär att du ska i fängelse?
Det verkar för mig vara kontraproduktivt till terapin.
Fängelse var som en tankeställare.
När du väl kommer in bland folk som dödat,
när du kommer in bland riktiga mördare,
riktiga våldsmän, pedofiler, du vet, alla de värsta,
får du en chans att förstå vad det är och hur välsignad du är.
Det känns som om du är hopplös,
men när han var i fängelse, var jag där varannan dag.
Domaren gav mig tillstånd att följa med hans advokater in.
Och det var upplyftande för mig, för jag ringde hans advokat varje dag,
"Kan du snälla följa med mig idag? Jag vill bara träffa honom."
Bara få ut honom från den där cellen.
Liksom, du får komma ut i slutet av veckan i en timme.
Du går till taket och de sätter dig i en bur.
Du skulle inte vara alls med de vanliga människorna.
Du får vara i en bur med en träningsbarr och en telefon.
Vi fick stå upp. Kunde inte sitta.
Det var piss och skit.
Folk sket liksom på golvet.
Det var inte sanitärt. Det var ett fängelse.
Du var tvungen att antingen anpassa dig
och liksom lära dig hur du mentalt kunde nöja dig
med att vara stilla på ett ställe. Det var hemskt.
Att se honom kedjad vid bordet var det mest förkrossande.
De kedjade hans armar i bordet, och, du vet, jag bara tänkte...
Jag blev ledsen, men kunde inte gråta.
Jag tänkte, "Han får inte se mig gråta"
för jag träffar honom. Han kommer in,
liksom "Så fint att se dig, bra att du kommer ut lite."
När jag utlämnades fick jag stå inför domstol i DC.
Att flyga med Con-Air.
De sätter bojor på dig från händer till fötter och runt midjan.
Och du går... du går på linje.
Det finns Marshalls med pistoler och elpistoler.
Tanken på att någon skulle skeppas med de federala över hela landet
för ett mindre mål var troligen utan like.
Det hade inte gjorts om det inte gällt Chris Brown.
För mig hade vissa fängelser jag var i
ingen, liksom, isolering för högre klass eller vad det är.
Om du isoleras, hamnar du i hålet.
Jag var i hålet för det mesta.
Folk förstår inte vad hålet är.
Du är i ett rum med en metalldörr utan fönster.
Liksom en metalldörr och det här är rummet.
Du kan nästan röra vid båda sidor av väggarna.
Sängen är av metall. Du får en tunn madrass.
Den är ingenting att ha.
De kommer med mat till dig.
Skickar den genom dörren och det är allt.
Jag ritade målningar på väggen.
Bara nåt så länge jag var kreativ,
höll igång hjärnan.
Jag fick chansen att verkligen läsa Bibeln då.
Hade aldrig läst den förut.
Jag blev fascinerad
över det sätt som han hanterade tiden i förvar, att hamna i fängelse.
För mig var det ett verkligt stort tillfälle att lära.
Vad jag respekterar honom för är, han red ut stormen.
Jag ringer bara mina fans och säger att jag älskar er.
Tack för allt stöd.
Tack för allt. Videon kom precis ut.
Jag hoppas ni gillar den.
Men viktigast, K., Karrueche, jag älskar dig.
Jag tror att den erfarenheten, igen,
går efter talesättet: "Om det inte dödar dig gör det dig starkare."
Det var en tankeställare.
Jag bara ser på mig själv, "Det här är inte mitt liv.
Det här är inte vad jag gör."
Jag tror att smärta är vår styrka.
Att kämpa är vår seger.
Till och med jag som svart ung man,
eller vem som än är förtryckt, eller lämnas utanför,
eller liksom... kastas till vargarna,
jag tror bara att vår smärta gör oss orädda.
För det är inte... Vi har inget val.
När de säger att du är på botten, eller hur?
Det finns ingenstans att gå utom uppåt. Alltid.
Den kontroversielle sångaren släpptes tidigt på måndagen i Los Angeles,
enligt myndigheterna.
Som en påminnelse, han hade varit inlåst sedan i mars
när han arresterades för brott mot sina villkor för sitt domstolsbeslutade rehab.
Jag släpptes från fängelset
den 6 juli, tror jag.
Och det var en söndag. Jag tänkte: "Oj!"
De kom och hämtade mig, jag kysste marken.
Jag stack till Burger King, jag åt liksom alla burgare du kan tänka dig.
Sen stack jag till min dåvarande flickväns, K.
Jag ville inte hem till mig.
Så jag bodde hos Karrueche.
Medan Chris Brown var i häkte, kämpade fansen.
När han kom hem, kom han hem till ett firande.
Och det är det det handlar om.
När du var i fängelse, fick du en bästsäljande skiva.
Och folket har kärlek. De älskar Chris Brown.
Han satt av sin tid, och kom hem som ingenting.
Gick rakt in i studion.
Han kom hem och gjorde skivor med massiva hits
Du måste vara stark för att göra det.
Du vet Chris är en en-på-miljonen-typ av artist.
Du träffar inte många människor med den slags välsignelsen
och den slags gåvan.
Han är verkligen...
Han har kommit på hur han verkligen ska förklara vad som pågår i livet,
inte bara skriva en hitlåt,
utan göra något som verkligen är vad han går igenom.
Chris Brown klättrar på listorna med sitt senaste album.
X blev försenad genom domstolsdatum och rehab
efter Browns arrestering för att ha slagit ex-flickvännen Rihanna.
Han tillbringade tre månader i fängelse och säger att han lärde sig av det.
För mig och min själ, vill jag bara kunna komma och, liksom, få vara ifred.
Att kunna chilla och göra vad jag älskar,
för jag var välsignad med den här möjligheten och den här talangen
så jag vill inte kasta bort det.
När jag väl ändrat mitt liv och mentalt börjat fatta medvetna beslut,
som förbättrade mitt liv, förbättrade min standard...
började många saker öppna sig för mig.
Till och med att jag bara var glad.
Att jag var glad inuti.
Allt var bra. Och jag kände inte ens till min dotter.
Mamma.
Under mitt och Karrueches uppbrott,
liksom augusti till september, är när mitt barn blev till.
När tiden går, är jag på den här turnén.
Vår stora turné.
Det ringde, och en tjej grät.
Jag sa: "Vad händer?
Vad är på tok?"
Hon säger: "Han är inte pappan. Du är pappa till barnet."
Vid den tiden var jag i en relation.
Jag försöker ha... jag försöker få min tjej gravid just då,
jag försöker göra rätt sak som pojkvän precis då
och inte vänstra, inte prassla med nån tjej, inget av det.
Så jag säger: "Bromsa lite!"
Hon kom. Jag tittade på bebisen.
Så snart jag såg henne...
"Hon ser precis ut som jag. Det är mitt barn."
Säg: "Vad händer?"
Så när jag fick veta det, jag antar att någon läckte
liksom storyn till TMZ eller vem de nu läckte till och sa,
"Hej, pang! Chris har ett hemligt barn."
Mina advokater ringde mig 30 minuter före storyn sändes,
liksom: "Du, de ska sända storyn.
Vi ville bara förvarna dig.
Har du något du vill säga?" Jag sa: "Va? Nej!"
Jag är inte ens nära min flickvän.
Jag behöver henne här, så jag kan sätta henne ner
och ha en riktig konversation ansikte mot ansikte,
och vara ärlig mot henne och berätta det.
Efter 30 minuter var det överallt.
Rapporter har snurrat om att Chris Brown i hemlighet är pappa
till en niomånaders liten flicka.
Jag ringer henne.
Jag säger: "Hördu..." Hon tittar på det när jag ringer henne.
Hon skriker: "Vad fan är det här för skit?
Du är bara skit. Det är slut. Det är slut..."
Slut.
Karrueche Tran har bekräftat att det hela är ute på Twitter
och dumpade Chris Brown i ett svep.
"Det finns gränser för allt.
Lyckönskningar till Chris Brown med familj.
Inget bebismamma-drama för mig."
Det gjorde slut på vår relation.
Jag måste älska min dotter ovillkorligen.
Ingen får liksom komma före henne.
Gud skapade henne för mig, tror jag.
Vad ser du?
Det är en topp.
Tappa inte den toppen.
Ingen kan komma emellan.
Jag älskar henne av hela mitt hjärta. Skulle inte byta henne mot nåt.
Chris är en kille som bryr sig.
Han har alltid varit sån.
Han ser efter alla,
innan han fick barn, innan kunglighet var kunglighet.
Det är på tiden att folk ser Chris för den han är,
vilket är en kärleksfull, underbar person som bryr sig om andra.
När jag nu är pappa har det fått mig att liksom... växa upp.
Det får mig att växa upp mycket mer.
Livet är
något speciellt, för...
Det blir till en orkan.
När nån annan hade gett upp.
Han tillät inte det.
Min dotter har format mig till att bli
liksom en riktig... man.
Det är det allt handlar om.
För vi kommer att bli underhållare, kämpar
en kort tid i livet.
När det är slut är vi fortfarande människor.
Vi måste förbättras som människor
för att kunna lyckas i livet.
Det här är det svåraste spelet vi
och det svåraste målet om vi försöker uppnå, livet.
Vad det är han vill, det är upp till honom.
Det är en livslektion för oss alla.
För det påverkade oss alla.
Om du verkligen älskar Chris Brown,
kände du allt som pågått med honom.
I slutet av dagen är det vad det är.
Det var en 18 år gammal kille
som fattade ett hemskt beslut
och kämpade för att lära sig av det.
Men i slutet av dagen,
med den granskning han utsatts för,
antalet hatare där ute
tror jag att det har minskat med det antal människor
som verkligen stöttar honom.
EN TIMME FÖRE RÄTTEGÅNG
20 MARS 2015
Idag är jag nervös,
men lite mer lycklig än ledsen.
För normalt när jag kommer in och gör hela advokatgrejen, kommer till rätten,
är det alltid, "Du vet att du kommer få problem."
Och Mark ger mig alltid ett tal liksom, "Jag kan inte fortsätta rädda ditt arsle."
Så det är verkligen...
Det är en bättre dag nu när övervakningsrapporten inte är hemsk.
Den är faktiskt bra.
Jag är nervös, men försöker ta mig samman.
Jag ska gå in där och bara vara respektfull och artig.
Om jag slipper villkorligt idag, är det ett mirakel, fantastiskt.
Ja, idag är jag hoppfull. Vi får se.
Vi har en bra rapport.
Han har precis avslutat turnén.
Han har fullgjort samhällstjänsten.
Alla de saker som domaren
hade bett avdelningen för villkorlig dom att undersöka,
polisen har intygat att han är ren.
Han har testat rent upprepade gånger.
Hans psykiater ger honom bra betyg.
Och jag kan instämma med psykiatern.
Vidden och djupet på hans förståelse och självinsikt
är ljusår ifrån var det var för sex år sedan.
Just nu är det bara nerver, för du vet helt enkelt inte,
framförallt inte i mitt fall, i min situation.
Det är alltid något.
Jag väntar bara förhoppningsfullt på den dag när allt det där slutar.
Önska mig lycka till.
Staten mot Christopher Brown.
Fall nummer BA353571
Den svarande är närvarande.
Vid den här tidpunkten finner rätten ingen medveten överträdelse.
Den villkorliga domen är avslutad nu.
RÖSTEN AV DOMARE JAMES R. BRANDLIN LOS ANGELES HÖGRE DOMSTOL
Något att tillägga?
Inget att tillägga.
Tack så mycket.
Tack, rådet.
Vi har paus.
Tack Ers Nåd.
Varsågod.
Något att säga Chris?
Jag har ingen jävla villkorlig dom längre!
De avslutade min villkorliga dom.
Jag är en fri man.
Inga mer problem, inga frågor.
Ingenting!
Fantastiskt.
Jag vet inte ens vad jag ska säga nu.
Jag vill bara åka till huset,
leka med min dotter, och jag...
jag får lista ut det därifrån.
Han är vid en punkt just nu och på en plats just nu
där jag inte kunde vara mer stolt över honom.
FÖRSVARSADVOKAT
Rätten avslutade hans villkorliga dom idag vilket är nåt monumentalt för honom.
Han fullföljde allt han beordrats att göra.
Jag tror han lärde sig en hel del när han hade villkorlig dom.
Jag tror det var instruktivt för honom. Det hjälpte honom.
Jag kunde inte vara lyckligare och jag är glad å hans vägnar.
Och vi ska gå och fira nu.
Jag tror att min musik kommer att bli mitt arv.
Men vad jag vill att folk kommer ihåg mig för
är min beslutsamhet.
Jag tror att när min dotter blir äldre, kommer hon att se på det här
och tänka: "Ja, min pappa är galen."
Men hon kommer vara stolt över den man jag blivit.
Du har upplevt en travesti
på den här traumatiska resan tillbaka till att bara vara
en konversation om musik,
en konversation om artisteri.
Det faktum att han valde en konst som en annan uttrycksform, är fantastiskt.
Det finns så många åsikter i världen.
Och han är en stark kille som liksom bär det genom allt
och tar den vikten på sina axlar och ändå rör sig med den.
Den här generationen, jag kan inte se någon komma ut som han på 10 år framåt.
Han är det här århundradets Michael Jackson.
Tack för det här tillfället att låta oss välsigna de här människorna
med fantastiska talanger och roliga, glada sinnen och allt det där.
Jag vill tacka alla som är här.
Jag är glad över att möta var och en vid god hälsa,
alla i ett stycke.
Låt oss nu göra vad vi kom hit för.
Vi ska ge dem en helvetes kväll utan helvetet,
men ni vet vad jag pratar om.
I ditt namn ber jag. Amen!
- Amen! - Amen!
När du är på scen med honom eller om du är i publiken med honom,
med leendena,
att se barnet växa till man
det är fantastiskt.
Chris har just nu, och troligen de senaste åren,
varit så framträdande när det gäller hans inflytande
på vad musik är just nu.
Som det är, är han redan en av de största i världen.
Leendet som han förlorade under de där mellanåren
är verkligen tillbaka nu.
Vad jag älskar och respekterar mest hos honom
är att han inte förstörde sin kreativitet.
Han lät det inte påverka sin musik.
Vad än folk säger,
fortsätter han att ge oss de där hitarna.
Det är en ikon. Jag lovar dig.
Chris Brown är en speciell person.
När du är den där speciella, kommer dina prövningar bli stora.
Tiden är den bästa läraren av alla.
När du ser honom nu, är han bara mer man.
Jag hoppas han blir den största superstjärnan i världen.
Det gör jag verkligen.
Mitt arv är baserat på
mina val.
Jag väljer att vara en fantastisk pappa.
Jag väljer att vara en fantastisk artist.
Jag väljer att aldrig hamna i trubbel.
Jag försöker, men jag är ännu mänsklig.
Med all den kärlek jag får från mina fans,
och den kärlek som jag får från min dotter
liksom, det formar mig till att bli legendarisk.
Om det fanns tvivel i ditt sinne
Chris Brown var nere för räkning, han var slut
jag skulle inte slå vad om det.
Undertexter: Maria Källquist